Kom sten i vasen, så den ikke vælter.
- Den forbandede vind! - Puds bogstaverne godt.
- Sikke mange enker. - Kvinderne lever længst her.
- Bare ikke mor. - Mor var heldig.
- Sig ikke det, Raimunda. - Hun døde i sin elskede mands favn.
At dø i en ildebrand må være den værste død, der findes.
- De sov. De opdagede intet. - Alligevel. Sikke noget at sige.
Hej, Agustina.
- Er der mere, mor? - Jeg henter det.
- Nej, hvor dejligt! - Hold da op.
Er det Paula? Hun er jo blevet en hel ung pige.
- Giv hende et kys. - Hun har din fars øjne.
- Hvordan har du det? - Ikke så godt.
Min grav skal have en omgang. Den er svær at holde ren i den vind.
- Den er flot. - Jeg kan lide at passe den.
Jeg sidder her tit alene, mens tiden går.
- Vi skal hen til moster Paula. - Kom hen til mig bagefter.
- Hvordan har Paco det? - Han arbejder hjemme i Madrid.
Mor, passer Agustina virkelig sin egen grav?
Det er skik her. Man køber gravstedet og passer det som et sommerhus.
- Hvor vildt! - Det er skik og brug.
- Skal jeg køre? - Ja.
- Moster Paula! - Hvem er det?
- Raimunda. - Ikke for længe.
- Slap af. - Jeg vil hjem inden aften.
- Vær sød ved moster. Ikke grine. - Huset lugter stadig af mor.
Hvordan har du det, moster?
Hvor er du tynd! Har du født?
- Det er 14 år siden. - Tiden flyver. Hvem er det?
- Sole og min Paula. - Hun hedder det samme som mig.
Og Sole.
Skal vi gå ind i spisestuen?
- Sikket surt fjæs, hun har, den Sole. - Moster altså!
Gløderne blæser over i buskadset.
Sådan opstår den mest tragiske brand i 13 år.
- Må jeg slukke? - Jeg kan ikke se.
Brande er grusomme. Sådan døde dine morforældre.
- Hvorfor gik jeg herind? - Det ved jeg ikke. For at snakke?
- Efter noget at spise? - Ja. Kig på skænken.
Jeg er så usikker på benene.
Se kagerne. Præcis som mors. Værsgo.
Hvordan gik det på kirkegården? Jeres mor er overlykkelig.
- Skrubbede I gravstenen godt? - Ja da.
Hvis hun kunne, rensede hun den selv. Men det kan hun jo ikke.
Nej, det kan hun jo ikke.
- Er du ikke ensom i det store hus? - Nej.
Du ville få det bedre på et plejehjem.
Jeg har det fint.
- Jeg skal på toilettet. - Værsgo.
Du kan ikke bo alene. Jeg er ikke tryg ved det. Hvordan får du mad?
Agustina henter brød, og jeres mor laver mad.
Butikken bringer varer ud. Det går fint.
Hvor er det fint, moster!
Se. Med dit navn og alting.
- Skal vi gå? - Ja.
- Vi går nu, moster. - Jeg er så usikker på benene.
- Bliv nu siddende. - Ikke tale om.
Næste gang tager jeg dig med hjem.
Ja, næste gang. Det vigtigste er, du kommer igen.
Du virker mig noget skrøbelig, moster.
- Pas på dig selv. - Ja.
- Vær nu forsigtige. - Ja. Jeg elsker dig.
- Skal vi kigge forbi Agustina? - Ja.
Kom ind!
- Hvordan havde jeres moster det? - Dårligt.
- Hun er så usikker på benene. - Hun klarer sig uden at gå ud.
Hun spiser et brød hver dag. Hun har pengene klar til mig. Kom, vi går ud.
Den er helt gal.
Hun aner ikke, hvilket år det er. Hun taler om mor, som om hun levede.
For hende er hun ikke død. Hun kan ikke acceptere det. Sæt jer lidt.
Jeg vil gerne betale dig for at se til hende.
Jeg vil intet have. Jeg gør det gerne.
Jeg tog hende gerne med hjem, men så måtte jeg smide min mand ud.
Hver morgen banker jeg på hendes rude. Jeg går ikke, før hun svarer.
- Jeg holder øje med hende. - Jeg er dig meget taknemmelig.
Jeg håber, nogen gør det samme for min mor -
- hvor hun end er.
Se, hvor moderne hun var.
Landsbyens eneste hippie.
Kom og se hendes plasticsmykker.
- De er for vilde. - Det er rigtig kvalitetsplastic.
- Jeg mindes hende med hver joint. - Sikket eksempel for Paula.
- Ved I stadig ingenting? - Nej. Hun er som sunket i jorden.
- Hvad med din søster, Brígida? - Dronningen af dårligt tv.
- Mor, der er ikke mere taletid. - Så kan vi holde en pause.
- Du kan bruge min. - Hun ruinerer dig.
Brígida har lavet så meget tv, at hun kan få en lejlighed i Madrid.
- Hun skal lave en plade. - Hun sang meget.
Ligesom hende. Husker du, da du var 13, og I to var til audition?
Det har du aldrig fortalt.
Det var din mormors idé.
Bliver din mor væk på grund af din søsters karriere?
Nej, hun ville elske at komme i tv. Hun ville være helt vild.
- Vil I have? - Nej, nej.
Jeg dyrker det selv.
Nej, nej. Vi skal køre nu.
- Ja. Har I meldt hendes forsvinden? - Brígida mener ikke, det behøves.
- Hun har sagt det så tit i tv. - Men man skal melde det til politiet.
Hvad ved jeg?
- Hun er gået hjemmefra før. - Ja, men ikke så længe.
- Det er tre et halvt år. - Du må ikke give op.
Pas på dig selv. Du ser skidt ud. Hvor er din nerie smuk!
Den har ingen bladlus i år. Men jeg har mistet appetitten.
- Måske er det dine joints. - Uden dem spiste jeg slet ingenting.
Din fars øjne.
En joint giver mig lidt appetit og virker afslappende.
God tur.
- Gæt, hvad jeg så ovenpå. - Hvad?
- En kondicykel. - Hvor vildt!
- Moster kan jo ikke engang gå. - Hun er helt fra snøvsen, Raimunda.
- Tal ikke så grimt om hende, Sole. - Hun kunne ikke engang kende os.
Det er vinden. Den forbandede østenvind driver folk til vanvid.
- De kager er bare så lækre. - Hvordan bager hun uden at se?
- Hej, Regina. Skal du arbejde? - Der er ikke andet for.
- Giver du hende et lift? - Hvortil?
Casa de Campo, men hvis du sætter mig af i centrum, er det fint. Tak.
Vi ses.
- Hej, far. - Hej.
- Har I haft det sjovt? - På kirkegården? Er du morsom?
- Har du holdt fest? - Hvad mener du?
Paula, saml for fanden de ben.
- Stikker du mig en øl til? - Er du sjov?
Kom nu.
Har du ikke fået nok, Paco? Du skal på arbejde i morgen.
- Jeg har fri i morgen og i overmorgen. - Hvorfor?
- Jeg er blevet fyret. - Vent lige lidt.
Fandens! Jeg finder et søndagsjob. Det er min eneste fridag.
Jeg finder et job, men lad mig nu se kampen.
Glem fodbolden. Det er slut med Canal Plus.
Vi er fattige og må leve som fattige.
Paula, læg så på!
Her er jeres mad.
- Er du sur? - Nej.
Jeg er bekymret for min moster. Hun er blevet riktigt dårlig.
Hun kunne ikke engang kende pigen og Sole.
- Jeg ved ikke, hvordan hun klarer sig. - Men det gør hun.
Paco, lad nu være.
- Hvad er der? - Jeg er dødtræt og skal tidligt op.
Jeg gør arbejdet.
Paco, hvor er du dog irriterende!
- Du skal ikke sige, jeg er irriterende. - Undskyld.
- Hvad laver du her? - Venter på dig.
Hvorfor?
Jeg ringede for at sige, du skulle købe brød.
I har vel ikke købt noget.
Du er drivvåd. Hvor længe har du været ude?
Et stykke tid.
Var du sammen med dine veninder?
- Nej, jeg var ingen steder. - Hvorfor tog du så ikke telefonen?
Hvad er der galt?
Er der noget galt?
Hvad er der sket?
Hvor er din far?
Han er ...
- Hvor? - Han er i køkkenet.
Hvad er der sket?
Jeg stod i køkkenet med ryggen til.
Pludselig sprang far på mig.
Han var fuld. Jeg råbte: "Hvad laver du?" Han sagde, han ikke var min far.
Jeg skubbede ham væk.
Men han rejste sig og tog om mig.
Jeg skubbede ham væk igen.
Han åbnede bukserne. Han blev ved at sige, at det ikke var forkert -
- og at han ikke var min far.
Jeg tog en kniv i skuffen og truede ham -
- men kun for at skræmme ham.
Han var ligeglad.
Han sagde, jeg ikke turde. Og så sprang han på mig.
Hvad vil du gøre, mor?
Det ved jeg ikke.
Skift tøj, så du ikke får lungebetændelse.
Paula, husk, det var mig, der dræbte ham.
Du så ingenting, for du var ude.
Det er meget vigtigt, du husker det.
- Luk ikke op. - Hvem er det?
Det ved jeg ikke. Gå ind på værelset.
Raimunda, det er Emilio.
Jeg kommer, Emilio!
- Hvad så? - Undskyld.
Jeg rejser i morgen. Du får nøglerne til restauranten, hvis nogen vil se den.
- Jeg er jo aldrig hjemme, Emilio. - Men Paco er her altid.
Paco ...
Han har endelig fået et job.
- Er du kommet til skade? - Nej, du ved, kvindeting.
Men nu, hvor Paco skal på arbejde, har jeg jo faktisk mere fritid.
- Giv mig bare nøglerne. - Værsgo.
Det er min brors nummer. Det andet er min mobil.
- Rejser du i morgen? - Tidlig.
Hvad er prisen? Jeg kan godt lide restauranten.
- Synd, du ikke kunne lide ejeren. - Emilio, altså.
Fem millioner, men det kan forhandles.
- Vi vil savne dig. - Og jeg vil savne jer piger.
Held og lykke.
- Rejser Emilio? - Ja.
- Gå ind på værelset. - Nej, jeg vil være hos dig.
Du skal hjælpe mig bagefter.
Du skal ikke tage den.
Det er en af dine veninder.
Sig, du ikke kan snakke. Man ringer ikke så sent.
- Jeg kan ikke snakke nu. - Hvad siger du? Det er moster Sole.
- Giv mig din mor. - Det er moster Sole.
Sig, jeg har travlt.
- Hun har travlt lige nu. - Det er vigtigt.
Tag den nu, mor.
Jeg skal stryge, og jeg har arbejdet hele eftermiddagen.
Agustina ringede. Moster Paula er død.
- Hvornår? - For lidt siden.
Moster Paula er død.
Jeg tænkte netop på at få hende herhjem.
- Hun døde helt alene. - Græd ikke.
Agustina sagde, vi skulle tage det roligt.
Hun og Den Skeløjede klæder liget.
Moster havde ordnet det hele. Hun havde valgt kiste og betalt alt.
Det er utroligt, hun var så klar til sidst.
Jeg kommer ikke til begravelsen. Det smerter mig.
- Men jeg har meget travlt. - Der bliver furore.
Jeg kan ikke.
- Du må tage af sted alene. - Alene? Jeg er bange for de døde.
Du behøver ikke se moster. Det siger jeg til Agustina.
- Hvad, hvis de spørger efter dig? - Sig, det er en galdeblæreoperation.
Jeg kommer, men i dag er det umuligt.
- Moster var så glad for dig. - Og jeg var glad for hende.
En dag forklarer jeg dig det, og så går du amok.
- Jeg går amok nu. - Tag noget beroligende. Det gør jeg.
Du tager af sted i morgen tidlig. Er det i orden?
Ja ...
Døren.
Vent.
Bliv her og hold vagt, skat.
Bare det er som dengang, jeg arbejdede her.
- Bliv stående! - Undskyld.
- Hvad vil du? - Er restauranten åben?
Nej, hvorfor? Giv mig en hånd.
Vi optager en film i kvarteret. Jeg leder efter et sted, vi kan spise.
Kender du nogen restauranter her?
- Hvor mange er I? - 25 og 5 ... 30.
Hjælp mig lige.
Jeg kan lave mad til jer. Vi ville lukke i dag.
Mad til 30 personer. Hvad tid?
Vi stopper halv fire, og vi er tæt ved.
- Klokken fire? - Ja.
- Hvor meget? - 10 euro per person.
Fint.
Undskyld, jeg råbte ad dig, men du forskrækkede mig.
- Vi ses klokken fire. - Fint. Tak.
10.
- To kilo. - Giv mig to til.
- Hvad koster kartoflerne? - Fire kilo for 1,60.
- Giv mig otte kilo. - Javel.
- Hej, Regina. - Hej. Sikke du slæber!
Jeg skal lave mad til 30. Kan du låne mig 100 euro?
Jeg er flad. Jeg har lige købt sådan en skinke.
Den køber jeg.
- Jeg gav 10,80 for den. - Jeg betaler i morgen. Kom nu.
Jeg kommer med den. Den må stå på smalkost i dag.
Godt for dig.
- Hej, lnés. Var du i din landsby? - Jeg kom hjem i går. Går det godt?
Har du blodpølse eller chorizo med hjem?
Mon ikke. Blodpølsen er fantastisk. Min svigermor bestiller den til mig.
Jeg skal bruge 1½ kilo. Jeg skal lave mad til 30.
- Hvem? - Det fortæller jeg senere.
- Må jeg få det? Jeg betaler i morgen. - Ja, bare rolig.
Tak. Du har vel ikke nogen søde sager med hjem?
Nogle kager, der smelter i munden.
Med din glukose og dit kolesterol bør du ikke købe kager.
- Det er min eneste last. Tre æsker. - Du burde ikke spise dem.
- Hvad skal jeg så med dem? - Sælg dem til mig.
- Lad mig i det mindste smage. - Ja, du kan spise et par stykker.
Kom hjem til mig med dem. Tak.
Vi ses, søde.
Lidt svinekød? Det er meget lækkert.
Også dig?
Lidt lækkert svinekød?
Agustina?
Er det dig, Agustina?
Soledad, mit barn.
Sole, jeg må tale med dig.
Sole!
Så, så.
Rolig, Sole.
Agustina ... hvor er hun?
Ovenpå i min mors værelse, det bedste i huset.
- Vi kan bedre våge over hende her. - Tusind tak, Agustina.
Vi går ind og tager os af de sørgende.
Goddag.
Jeg talte med din søster. Hvor synd med den operation!
- Ja, sikket sammentræf. - Hun sagde, du ikke skulle se liget.
Det er Vicentas datter.
Lad hende få lidt fred. Hun er meget træt.
Kom, Sole. Bare tag det roligt.
Det var sent om aftenen. Jeg havde spist og sad og så tv.
Pludselig bankede det på døren.
Jeg var ikke sikker, men et øjeblik efter hørte jeg lyden igen.
Jeg spurgte: "Hvem er det?"
Og en stemme svarede: "Agustina."
Jeg var ikke bange. Jeg gik ud, men der var ingen at se.
Jeg kiggede over på din mosters hus og så, døren stå åben.
Jeg syntes, det var mærkligt, så jeg gik ind.
Jeg kaldte på din moster, men hun svarede ikke.
Hvordan skulle hun kunne det?
Jeg gik ind i hendes værelse og fandt hende liggende i sengen -
- stille som en lille fugl.
- Du blev hentet af hendes ånd. - Paulas ånd eller den andens?
- En af dem. - Jeg så ikke, hvem det var.
Men som jeg hører jer nu -
- varskoede nogen eller noget mig om Paulas død -
- og åbnede døren.
Kom med ud i køkkenet.
- Du har garanteret ikke spist. - Nej.
Ikke siden i går, men pyt med det.
Det tænkte jeg nok.
- Det her vil give dig nye kræfter. - Det er rigeligt.
Hvad talte kvinderne om?
Det er bare snak. Sådan er landsbyer.
- De talte om min mor. - Nogen siger, de har set hende.
De siger, hun er vendt tilbage for at passe din moster Paula.
- Har du set hende? - Nej, har du?
- Nej, men den slags sker. - Det ved jeg godt.
Min bedstefar viste sig for min bedstemor.
I begyndelsen blev hun bange. Spis nu.
Så spurgte hun, hvad han ville -
- og hans ånd sagde, at der var et løfte, han ikke havde holdt.
Min bedstemor opfyldte løftet, og alle fulgte med på kirkegården -
- hvor de efterlod min bedstefar, og nu går han ikke igen mere.
Det er ikke noget, jeg har hørt. Jeg oplevede det selv.
Vil du ind i din mosters hus og se, om der er noget, du vil have?
- Nej, Raimunda kommer senere. - Sig, det gik godt, og at alle kom.
Det skal jeg nok.
Jeg vil virkelig savne hende.
Kom så.
Luk op, Sole!
Luk op! Det er din mor. Jeg gør dig ikke noget.
Min mor er død.
Du må være hendes genfærd.
Bare du lukker mig ud. Jeg er i bagagerummet.
Selvfølgelig, mor. Hvad du dog finder på!
Soledad, mit barn.
Du skal ikke være bange. Jeg er din mor.
Får jeg ikke et kram?
Giv mig lige en hånd. Tag den.
- Mosters kuffert! - Ja.
- Hvad har du med? - Tøj og nogle af mosters ting.
Jeg gemte dem for naboerne.
Alle undtagen Agustina rodede alt igennem. Men jeg havde været der.
I må give Agustina noget. Hun har været så god. Modsat din søster.
Sikket postyr, fordi hun ikke kom.
Du skulle høre, hvad Den Skeløjede sagde.
Det var godt, du kom. Jeg er helt mørbanket.
- Sover du her? - Ja. Hvor ellers?
Hvor ser jeg ud! Det er ikke så sært, du blev bange.
- Har du stadig en illegal frisørsalon? - Ja, den lever jeg af.
- Er det gæsteværelset? - Ja.
I morgen må du farve og klippe mig. Og jeg skal have solbriller.
Jeg vil ikke sidde hjemme hele dagen. Jeg må ud.
Her kender ingen mig. I Landsbyen kunne jeg ikke engang stå i døren.
Jeg må have luft.
Bliver du længe?
- Vil du af med mig? - Nej, jeg spørger bare.
Jeg bliver så længe, Gud vil, hvis det er i orden.
Får du nok, så sig til.
Men for en fraskilt kvinde er en mor perfekt selskab.
Medmindre du har fundet dig en filejs.
Nej, mor. Jeg er alene som altid.
Ikke mere.
Tag bare telefonen.
- Er du hjemme nu? - Ja.
Jeg ringede til Agustina. Hun sagde, alt var gået godt.
Alle var der.
Jeg har tænkt på jer hele dagen. Gid jeg havde været med.
- Hæng på. - 300, ikke?
- Hvad skylder jeg for drikkevarer? - De er på huset.
Vi ses i morgen samme tid. Holdet var meget tilfredse.
Selvom det koster mere, kunne portionerne så blive lidt større?
I morgen vil maden stå jer ud af ørene.
- Fint. Vi ses. - Vi ses.
- Undskyld. - Er du også i en restaurant?
- Jeg har overtaget Emilios. - Hold da op!
Han var træt af den, men der er også sket noget andet. Paco er rejst.
Derfor tog jeg ikke med. Vi skændtes, da du ringede.
Jeg vidste, der var noget galt. Slog han dig?
Nej, Paco var ikke voldelig.
Han er bare væk. For evigt.
- Han kommer tilbage. - Det tror jeg ikke.
- Hvor ved du det fra? - Det ved man.
- Pas på dig selv. - I lige måde.
Hej.
- Ingen af os har haft held med mænd. - Ikke Raimunda og jeg, men du ...
- Hvad med mig? - Far forgudede dig.
Raimunda siger, du var heldig at dø i favnen på den, du elskede højest.
Din søster er ikke ond, men hun kan være led.
Jeg var blind for din fars fejl. Han bedrog mig til sin død.
- Hvad siger du, mor? - Det er sandt.
Jeg ville ikke have, I skulle vide det. Men jeg vil ikke tale ondt om de døde.
- Vil han gå igen? - Det håber jeg ikke.
- Hvad med din mand? - Hvad med ham?
- Kunne han dukke op en dag? - Jeg har intet hørt fra ham i to år.
Det er godt. Så er det kun os to.
- Du gav 10 for svinekødet? - 10,80.
- Du får tre euro oveni. - Tak.
Du får for fire æsker kager i stedet for tre.
- Tak. - I skal ikke tro, jeg vil snyde jer.
Vil I hjælpe mig? Jeg kan ikke flytte det.
- Hvad skal det? - Ned i restauranten.
- Du ved, hvor man holder. - Tip det, men ikke helt over.
- Ellers får vi det ikke igennem. - Sådan?
Lige ud. Lidt længere til højre nu.
- Vi kan intet se. - Jeg guider jer.
Forsigtig. Nu kommer det. Nu kommer det igennem.
Er vi ved døren?
Elevatoren er her.
- Vent. Det skal lige ind. - Jeg tager fat her.
Tager du det? Det går fint.
Den er led. Pas på.
Tryk nedefra.
De skal se, vi ikke bruger frostvarer.
Her er alt økologisk og dagfrisk. Hen i hjørnet.
- Og den anden fryser? - Den duer ikke.
- Overtager du restauranten? - I hvert fald til deres film er færdig.
- Så får vi se. - Jeg er skrap til desserter.
- Jeg kan stå i baren om aftenen. - Hvis vi holder åbent om aftenen.
Men jeg regner med jer. Tak.
Mor?
- Jeg skal gøre noget for dig, ikke? - Du skal klippe mig.
Jeg mener, om der er noget, du ikke kunne gøre, da du levede -
- som forhindrer dig i at hvile i fred.
Der er altid noget, man ikke får gjort, eller man gør forkert.
Jeg er ingen undtagelse, men jeg ved ikke, om det kan gøres godt igen.
Hvis det kan, skal jeg selv gøre det.
Kunderne kommer snart. Hvad gør vi?
Betjener dem. Jeg hjælper dig.
Jeg kan jo ikke sige, du er min mor.
- Vi siger, jeg er udlænding. - Udlænding? Hvorfra?
- Den Dominikanske Republik? - Nej, her er mange. De kan høre det.
- Kineser? Madrid er fuld af kinesere. - Hvem ville tro på, du er kineser?
Noget, vi ikke har her i kvarteret. Russer.
- Virker jeg mere russisk end kinesisk? - Ja, russere ligner os, mor.
Hvad du end hører, så ti stille.
Og de må ikke se, du forstår os.
Nu skal du høre.
I værelset klipper, tørrer og farver jeg, og her vasker jeg hår.
Er klienten høj, fjerner du hynden. Er hun lille, lægger du den.
Håndklædet er der, så du ikke glider.
Den har jeg her, for det er upraktisk deroppe.
Hvis den er hernede, skal jeg bukke mig og får ondt i ryggen.
- Jeg får også så ondt i ryggen. - Shampooen er doseret. Sid ned.
Sidder du godt? Kan et håndklæde, så man ikke drukner i dem.
Med det samme håndklæde tørrer du hendes hår lidt, så det ikke drypper.
Hvor er du velorganiseret!
Hej.
- Hun er russer. - De stakler er helt til rotterne.
Jeg fik ondt af hende. Da hun tiggede på gaden, mindede hun om min mor.
Stol ikke på dem. Der er meget mafia.
- Du er for god af dig. - Skal du have striber? Sæt dig her.
- Vaske hår. Hun var frisør i Rusland. - Hvordan kommunikerer I?
Med tegn. Hun er vaks. Hun skal nok lære spansk hurtigt.
Ja, se bare alle de russiske topmodeller.
Uha ja!
- Russer? - Rusland.
Vand ... ikke varmt.
Ikke koldt.
Fint.
- Hej. - Hvad så?
- Vi holder fri i morgen. - Vi trænger også til en pause.
Vi slutter indspilningen i næste uge. Vi vil holde afslutningsfesten her.
Strålende. Vil I have middag eller en buffet?
En buffet ville være fint. Og vi vil gerne have terrassen for os selv.
Det er ikke noget problem.
Kig ikke sådan. Du gør mig nervøs.
- I lige måde. - Tag noget at drikke. Jeg arbejder.
Javel.
Hun har været sær, siden hun kom tilbage. Sig, du intet ved om Paco.
- Det passer. - Jo mindre du ved, jo bedre.
Du skal ikke gruble over det. Hej.
- Er her nogen? - Nej.
- Jeg går på toilettet. - Hvorfor?
- Jeg skal tisse. - Det virker vist ikke.
Jeg hælder vand i. Jeg skal sgu tisse.
Hej.
- Hvad er der? - Jeg er i en svær alder.
- Det er jeg også. Jeg klipper dig. - Jeg kender dig.
- Kun spidserne. - Under 1 cm.
Er din far ikke kommet tilbage?
Nej. Han sagde farvel for altid.
Hvor frækt! Jeg forstår det ikke.
Her stinker af prut.
- Hvad med din mor? - Hvad?
Hun har været så irriterende siden barnsben. Dengang havde vi ikke wc.
Vi gjorde det i haven. Man ventede på hende hele dagen.
Hun var altid i haven hos hønsene. Raimunda?
- Hvad laver den her? - Det er mors.
Det ved jeg.
Hvad med den lugt?
- Hvilken lugt? - På badeværelset og her.
Det er, som om mor lige har pruttet det hele til. Kan I ikke lugte det?
Nej, hvor hun fes!
Hun kunne ikke skjule det, for hun grinte selv.
Jeg kan næsten høre hende le.
Hvad er det, du siger?
Hvorfor tog du det tøj med hjem?
Det er klart, du har mareridt. De dødes tøj giver man væk.
Moster Paulas kuffert.